![Хоч фашистам жалуйся – як калмики кривдили дітей на Запоріжжі під час Другої світової війни](/uploads/news/resize/w/1200x1200/gqaquvjyyxc3nnzpwai6t7up7aoci1xy.jpg)
Кочові пособники нацистів зганяли злість навіть на дітворі
З-поміж усіх цих бурятів, кадирівців та інших якутів з осетинами дещо губиться калмицький сегмент z-нечисті на українській землі. А відтак несправедливо обділений належною дозою нашої люті. Тим паче, що паскудили калмики на Запоріжжі ще під час Другої світової війни.
Читайте також: Загинуло троє - росіяни на Запорізькому напрямку влаштували між собою стрілянину
Калмик Надвід Бадмаєв. Воював цей загарбник недовго. Мобілізований у листопаді 2022 року, у грудні відправлений до Запорізької області, а вже 2 січня 2023-го сконав біля села Дорожнянка
Ще один друг степів – Алтан Музаєв. Затятий молодший сержант, який знищував Роботине. Там же й віддав кінці
Читайте також: Розстріляли чотирьох українських військових поблизу Роботиного - ГУР ідентифікувало окупантів (відео)
Понад 80 років тому на краю села Балки Василівського району очевидцем кошмарних подій німецько-радянської війни став підліток Ваня Швець. Кілька десятиліть по тому вже Іван Петрович Швець записав свої дитячі враження на папері. Є там і про німців, і про румунів, і про російських «добровольців».
А ще – про калмиків.
На них хлопчина нарвався, коли пішов з ровесниками шукати кремінь (за німецької окупації з сірниками було зовсім кепсько, тому поширився спосіб добування вогню кресалом. А для кресала потрібні кремінь і шматок сталі). Вишукувати кремінь хлопці пішли на схил, поверхню якого природа всипала різними камінцями.
Читайте також: "Дерев'яні стовпчики" - окупанти розганяють фейки про неякісні фортифікації на Запоріжжі
Що було далі, розкаже уривок зі спогадів Івана Швеця (ці мемуари надав редакції племінник Івана Петровича Олексій Швець. Чимало фрагментів ми вже опублікували).
Отже, пряма мова.
«Як тільки ми поринули в пошуки […], то побачили, що до нас іде староста [на прізвище] Бугар з німецьким офіцером. Ми насторожилися. Гадали: що ж могло статися, раз вони подалися саме до нас?
Коли підійшли, староста сказав, що ми повинні прямувати з ними на грядки і включитися в завантаження німецьких машин капустою. І повели на грядки внизу – навпроти Прихожанки [Прихожанка - це урочище біля колишнього села Єлизаветівки, околиці Балок. Багато років по тому там виросли дачі дніпрорудненців].
Коли ми прийшли, то на грядках стояли дві машини, а навколо них вовтузилися калмики, одягнені в німецьку форму. Калмики разом з нами почали завантажувати машини капустою. Ми тримали широкі німецькі мішки, а вони кидали туди капусту. Потім ці мішки вкладали на машини.
Офіцер ходив поруч, спостерігаючи, як іде завантаження.
Відзначаю тут головне: ненависть, з якою ставилися калмицькі солдати до нас. Вони намагалися штовхнути нас у бік або вщипнути до болю. А Петика Кучаєва навіть ударили по голові (ніби ненароком). Ледве ми витримали, щоб не поскаржитися офіцеру.
Читайте також: На Запоріжжі нацгвардійці знищили окупантів під час їхньої ротації (відео)
Німці, як у нас в селі говорили, їх не любили. [Начебто] калмики в окремих місцях намагалися здійснити грабіж, але німці не допустили».
Це Санджі Антаканов – нинішній калмицький ровесник тих підлітків з околиці Балок. Усе минуле літо мив автомобільні фари й роздавав листівки. Зароблені 8 тисяч рублів віддав на допомогу загарбникам, щоб убивали ще більше українців. Дорослі ж розказали, що «діди воювали»
Фото: eurasia1945.com, kavkaz-uzel.eu, Instagram
Титульне фото: бійці Калмицького кавалерійського корпусу, який воював на боці нацистської Німеччини